Detta har hänt...
Du hade honom.
Rahm Tak. Votaniska kollektivets ledare.
Om du inte hade fegat ur...
skulle han varit ett kallnande lik och Defiance skulle vara säkrare.
Vi ligger i krig, gumman.
Och du har blivit en opålitlig partner.
Rahm Tak är redo att agera.
Jag såg honom köpa ett lass med vapen från en vapenhandlare.
Vapnen hade Von Bach Industries logga.
När Alak beskrev vapenhandlaren reagerade du.
Alak beskrev uppenbarligen min expojkvän, Conrad Von Bach.
Min mamma och pappa...
jobbar som spioner åt VK.
Spring!
Datak har sett oss. Han tänker fly.
Ta honom, nu!
Jag tror en av oss kommer dö.
Jag har blivit knivhuggen.
Jag behöver din hjälp.
Jag vet inte vad jag ska säga.
Jag vet hur mycket du och din fru hatar mig.
Tror mig, det är mer än ömsesidigt.
Men trots det trodde jag faktiskt att ni älskade vår stad.
Kanske till och med lika mycket som jag.
Jag trodde verkligen att när vi stod inför en gemensam fiende,
en fiende som vill förstöra vår stad och allt den står för...
att vi faktiskt skulle vara på samma sida.
Jag skulle aldrig kalla dig för en bra man.
Men att samarbeta med en massmördare?
Jag trodde du var bättre än så.
Det är med tungt hjärta...
som jag röstar för en fällande dom.
Datak Tarr,
den här panelen anser dig skyldig till högförräderi...
som innebär dödsstraff genom hängning.
Om du vill får du nu göra ett kort uttalande.
Gjorde min fru det där med ditt ansikte?
Det klär dig.
Trevlig stad, Benedict.
Tycker du jag ska köpa den?
Jag tycker du ska köpa ett flygplan.
Du är en hopplös romantiker.
Vakta lastbilen.
Okej.
Tack, Augusta.
De här är inte heller riktigt min stil, eller hur?
Vad tror du om de blåa bågarna?
- Varför skylten? - Min make och jag ska flytta västerut.
Det är inte säkert i Defiance.
Inte säkert?
De säger att soldater är på väg hit för att döda människor.
De flesta av mina vänner har redan lämnat stan.
Smart av er att åka.
Jag ska västerut jag med, efter att jag slutfört lite affärer.
Sök upp mig om du kommer till AngelArc.
- Är du Von Bach? - Ja.
Seriöst?
Det var längesen, Conrad.
Jess.
Det var ett tag sen.
Du tycks må bra.
Jag hat två frågor. Först:
Sålde du vapen till det Votaniska kollektivet?
Skyldig.
Men du förstår att det här är det...
Hade du en till fråga?
Har du med vapen till oss?
Du har aldrig gillat förspel.
Snapdragon repetergevär, handhållna strålvapen.
Overmagpartikel.
Vackert vapen.
Instämmer.
Eller hur?
Det är det Von Bachs industrier handlar om.
Att tillhandahålla kvalitetsvapen till folk så de kan försvara sig.
Och jag som trodde din familj bestod av hänsynslösa krigsprofitörer
som inte brydde sig om nåt annat än vinst.
Kallar Yosemite slaktaren mig för hänsynslös?
- Aj. - Du har försett VK med vapen.
Kom igen. Vi är affärsmän.
Vi diskriminerar inte. Vi väljer inte sida.
Vi säljer vapen till dem som har råd med dem.
- Nolan. - Du har satt oskyldigas liv på spel.
Välj noga dina kommande ord.
Aloe vera.
Röststyrd aktivering.
Jag bestämmer när mina vapen ska funka.
Eller inte ska funka.
Lugn. Den styrs av din röst när priset är bestämt.
Sluta skryta. Vad begär du?
Fortfarande inget förspel.
Du går miste om nåt, Jess.
Okej, nu gör vi det här.
Det är en nolla.
Se de här vapnen som en gåva.
En gåva?
- Skojar du? - En Von Bach skojar aldrig
när det gäller affärer.
- Det är därför vi är så tråkiga. - Vad är hållhaken?
Hållhaken är att du bjuder mig på ett glas. Vad sägs om det?
Gör det.
Huset bjuder.
Allt för laget.
Gullris!
De har kommit så långt som det går med spadarna,
nu är det dags för borren.
Bra.
Jag antar att det inte är nån mening att dra ut på det här längre.
Det här kommer göra ont, Bebe.
Renhet kräver uppoffring.
SLÅSS FÖR VÅR STAD TA VÄRVNING IDAG
Hej, gumman.
Bra jobbat med planscherna.
Gör inte narr av mig.
Va?
Bra jobbat med planscherna?
Tror du inte att jag vill beväpna mig och försvara stan som alla andra?
Det var inget skämt.
Visst.
Så du menar att jag är överkänslig, eller?
Nej!
Nej.
Strunt samma.
Jag gör kopior.
Nästan klar.
Du var i stan i dag.
Några nyheter om min man?
Han har blivit dömd till döden.
När?
Om tre dagar.
Du vill säkert bli lämnad i fred med dina tankar.
Du kan vila på mitt rum när jag är i gruvan.
Jag har orsakat så mycket problem.
Ändå har du bara visat mig vänlighet.
Väck mig när du är tillbaka.
Vidrigt.
Du hjälpte henne.
Du tvättade henne, matade henne, tog hand om hennes sår.
Det är dags att skicka iväg din castithanska hora.
Jag är en kvinna från shanje liron.
Ingen kvinna från min kast har nånsin varit en konkubin.
Åh, den talar vårt språk.
Vad underhållande.
Tyst!
Förlåt min dotter.
Hon har nära till utbrott.
Det finns inget att förlåta.
Har frukten av hennes chivo påverkat ditt omdöme?
Har du glömt vårt högre syfte?
Tala engelska.
Du behöver öva.
Den här stan vänder sig emot oss om de får veta att du beskyddar en spion.
Jag har inte för avsikt att berätta det.
Har du?
Så hur är det med näsan?
Den gör ont.
Tack för vapnen.
Varsågod för vapnen.
Hur mycket problem orsakar det dig?
Snart så förväntar jag mig att övergå
från det svarta fåret i familjen...
till det arvlösa, döda svarta fåret i familjen.
Så varför gör du det?
Det var det...
enda jag kunde komma på som skulle imponera på dig tillräckligt.
Nej. Connie...
dig och mig hör till det förflutna.
- "Du och jag". - Rätta inte min grammatik.
- Du vet att jag hatar det. - Ja, jag vet.
Jag vet.
Så...
gjorde jag det?
- Gjorde du vad? - Imponerade på dig?
- Jag har saknat dig. - Du säger det,
men jag är inte så säker på det.
Jag kom hem från turnén...
och vår lägenhet i Redwood var tom.
Möblerna var borta. Du tog hunden.
Och din mammas advokat var där med en väska full av scrip.
Sa att du tänkt om gällande vår relation.
Va?
- Det sa jag aldrig. - Kom igen.
Det sa jag aldrig.
Jag fick intrycket av att du dumpade mig.
- Va? - Ja.
Mamma sa att hon erbjöd dig kontanter för att bryta förlovningen.
Och du tog emot dem.
Hon sa att det bevisade att du bara ville åt pengar.
Nej.
Det som hände var att jag sköt ett hål i väskan.
Och sen sköt jag din mammas advokat i foten.
- Är det sant? - Ja.
Det kändes toppen.
Mamma tycks ha överlistat oss båda.
Ingen har nånsin kallat henne dum.
Jag är så ledsen. Jag...
Jag önskar bara att du hade berättat sanningen.
Nu tror jag att du missuppfattat det hela.
Så är du lycklig här i Defiance?
Jag kände mig trygg när J-rep var här.
Det fanns en kille, Tommy, och...
han var mild, snäll och...
hans rumpa var läcker.
Okej. Nu är jag svartsjuk.
Var inte det. Han är död.
Vill du gå upp?
Ja.
Det vill jag.
- Du är sen. - Lång natt.
Tror jag säkert.
Ett helt okej utfall.
Det duger till att börja med.
Okej, rekryter.
Uppställning!
- Här får du. - Nej tack.
Jag tog med mitt eget.
Kom igen. Det där är antikt.
Vindflöjel.
Hon får jobbet gjort.
Jag antar det.
Vad heter du?
Ranikar. Men du kan kalla mig Zero.
Okej, Zero. Du kan skjuta. Vem lärde dig?
Min pappa.
Jag byggde det där vapnet till honom av skrot och gammal metall.
Det tog tre månader att få till siktet.
Förresten, jag heter Indur.
- Bra att du är här. - Tack. Så...
det är allt? Är det allt du har?
Vi håller på att bygga upp nåt.
Bebe!
Vi är igenom. Meddela lägret.
Säg till Rahm att vi nästan är under kraftbarriären.
Vi kommer vara under Defiance i morgon natt.
Så ja. Kom igen. Lyft på benen.
- Nu kör vi! - Fem!
Det var bättre.
- Högre. Bra! - Sex!
Sju!
- Kör på, allihopa! Vad gör du? - Åtta!
- Var är din dotter? - Nio!
- Va? - Jag ställde en fråga,
var är din dotter?
Jag har inte tid med dina frågor.
Jag försöker göra folk stridsklara. Slösa inte bort min tid!
Jag slösar bort din tid tills du ger mig ett tydligt svar.
Far, gör inte såhär.
De flesta av de här ungarna har läst Ödemarkens fantastiska gudinna.
- Snälla, släpp det. - Du ska respektera mig!
Och jag vill veta var hon är.
Varför kämpar inte den fantastiska gudinnan vid deras sida?
Min dotter har gått igenom mycket på sistone.
För tillfället...
är hon inte förmögen att använda ett vapen.
Men mitt barn är det?
Vi inte är de enda rekryterna som undrar över det.
Många anser att det Votaniska kollektivet är ett människoproblem.
Jaså?
Jaså? "Ett människoproblem."
Och de tror att Rahm Tak
skulle behandla votanerna bra om han intog Defiance.
- Det är en fantasi. - Det är vad vissa tror.
Tror du det?
Jag tror...
att om din familj inte slåss för Defiance så gör inte heller min det.
Förlåt.
Han är min pappa.
Nån annan?
Håll dem i rörelse.
- Kör. - Okej! Och...
Sexton!
Sjutton!
Arton!
Tack för att du kom.
Vad har hänt?
Jag har tränat hela dagen.
Nolan piskar oss i form för att möta din gode vän Rahm Tak.
Rahm är inte min vän.
Har du hört nåt från din mor?
De har inte fångat henne än.
De gör de aldrig. Hon är för smart.
Var är mitt barnbarn?
Hemma.
Att ignorera en dömd mans önskningar. Det är...
Det är rätt synd, tycker du inte?
Du hjälpte Rahm Tak.
Nu kommer den där psykopaten hit och om vi inte kan bekämpa honom...
då kommer mitt halvmänskliga barn...
bli brutalt mördad!
Så nej, pappa.
Luke kommer aldrig hälsa på dig.
Jag hade inget val.
Man har alltid ett val.
Du och mamma borde ha varnat Nolan och Amanda direkt när ni kom hem.
Du var Rahms gisslan. Han skulle ha dödat dig!
- Jag rymde! - Hur hade jag kunnat veta
att det skulle ske?
Vem bryr sig ifall han hade dödat mig?
Nej, jag hade dött för att beskydda mitt barn och mitt hem.
Jag hade varit med Christie nu.
Min död hade betytt nåt!
Du skulle ha sagt sanningen.
Du och mamma borde ha hjälp till.
Gå inte. Snälla. Vänta.
Jag svek dig, Alak.
Jag har svikit vår familj.
Om jag kunde ändra på det gjorda,
om jag kunde mörda Rahm Tak och bygga upp valvbågen så skulle jag det.
Om jag genom att döda mig själv...
och din mor kunde få tillbaka Christie så skulle jag skära halsarna av oss.
Men jag kan inget mer göra.
Jag har inga fler val.
Så jag måste fråga...
om en helig tjänst.
Det är verkligen inte så passande just nu.
Snälla.
Lyssna på mig.
Jag vill att du går till Amanda.
Säg att jag inte kan möta den mänskliga rättvisan.
Jag vill dö ordentligt...
i händerna på vårt eget folk...
i en sträckbänk.
Bara så att jag har förstått.
Istället för en snabb död genom hängning så vill du
torteras till döds av...
vikter som sakta drar dina armar och ben ur led.
Är det det du vill?
Endast så kan fläcken från min odödliga själ avlägsnas.
Alak?
Ska se vad jag kan göra.
Nej. Aldrig, Nolan. Jag gör det inte.
Tror du jag ens vill fråga?
Jag vet att du inte vill slåss.
Sluta då försöka få mig till det!
Om du inte blir med i milisen så kan inte jag försvara stan.
De kommer hit och tänker släpa
varje människa de hittar till Darbytorget, ställa dem på rad
och skjuta dem i huvudet, tio åt gången.
På det här sättet kan vi stoppa dem.
Varför?
Varför skadar alla varann?
Varför är vår värld så här?
Jag vet inte, gumman.
Det är så det är.
Blir du nånsin rädd?
Hela tiden.
Är du rädd nu?
Ja.
Och trött.
Jag älskar dig.
Du är smutsig.
Du måste tvättas.
Jag badade faktiskt ganska nyligen...
Jag insisterar.
Du är väldigt vacker.
Mjuk.
Du doftar gott. Jag förstår varför min far njuter av dig.
Du smickrar mig.
Omekernas skönhet är den standard resten av oss döms efter.
En castithansk slav var ett tecken på status för mitt folk.
De finaste ledde till bittra tävlingar för att se vem som kunde...
skämma bort dem med dyrbara gåvor och fina parfymer.
Men när den förtrollade castithanen var förbrukad...
sattes de i stiorna...
tvångsmatades...
inoljades...
tills den var färdig att konsumeras.
Min pappa tröttnar på sina konkubiner snabbare än de flesta.
Jag har hört att när han var klar med en...
gav han den till sina barn som en levande leksak.
Det är en stor ära att sluka sin faders hora.
Vet du vad.
Jag tror att jag är ren nu.
Du är till mer bekymmer än vad du är värd.
Snälla.
Jag ska gå.
Säg bara vad du vill.
Jag vill att du...
ska dö...
rädd.
Jag är väldigt noggrann med de order jag ger dig, Kindzi.
Jag förväntar mig att du ska följa dem noggrant.
Om ett ögonblick ska jag lätta på trycket från din hals...
och du ska be om ursäkt till Stahma.
Jag ber om ursäkt...
Stahma.
Ingen fara.
Conrad?
Efter dig.
Det du har gjort med den.
Morgondagen är vår.
Jag kom ihåg hur mycket du tyckte om Douglas Sirk.
Jag vet inte vad jag ska säga.
Du kanske kan säga:
"Oj, Conrad. Vad omtänksamt av dig.
Jag önskar att vår tid tillsammans aldrig tog slut."
Alla goda ting måste det.
Det måste de inte.
Inte den här gången.
Jess, jag åker imorgon.
Det är en stor lastbil.
En massa plats för en extra passagerare.
Vadå, ska du bara föra bort mig från allt det här?
När jag gick med på att komma hit visste jag inte vad jag hade att förvänta.
Jag packade ihop filmen...
vapnen...
och hoppades på det bästa.
Och?
Det bästa fanns här.
Jag kan inte åka iväg med dig.
Defiance är mitt hem och jag måste stanna för att försvara det.
Defiance är inte ditt hem.
Du förflyttades hit av Jordrepubliken.
Gissa vad?
J-rep har dött.
Din pojkvän Tommy är död.
Jag lever.
Och jag finns här.
Och jag vill ha en framtid med flickan jag aldrig slutade älska.
Vi tittar på filmen.
Jag hade bara inte tänkt på äktenskap.
Varför tror du att jag ville träffa dig?
Alak säger att du bett om att få dö på sträckbänken.
Vad är du ute efter?
Jag har troligtvis överlämnat den här stan i händerna på en galning.
Jag har förstört min familj
och riskerat livet på alla jag älskar.
För en castithan kan gottgörelse bara nås
genom det som ni människor kallar...
"hård rättvisa".
Jag kan förklara det ytterligare, men vad skulle det ge?
Mina skäl har ingen betydelse.
Jag föreslår att du frågar dig själv
om du föredrar att min död är snabb och enkel...
eller ett långsamt, plågsamt offentligt spektakel.
Din förfrågan godkännes.
Hej.
Läget?
Jag ville prata med dig.
Absolut.
Jag vill ha detaljer.
Vad pågår med Von Bach?
Du har träffat honom mycket.
Jag vet. Galet, eller hur?
Efter alla år av hat glömde jag hur mycket jag gillade honom.
Tja...
Jag gillar verkligen hans vapen...
så jag antar att alla är glada.
Vad är det för fel?
Conrad bad mig följa med honom.
Vad menar du?
Lämna Defiance?
För alltid?
Conrad Von Bach krossade ditt hjärta.
Det var faktiskt hans familj som var problemet.
Okej, nu letar du efter ursäkter.
Kom igen, Jess. Du överväger väl det inte på allvar?
Han älskar mig.
Men snälla.
Vadå? Älskar du honom?
Jag vet inte.
Kanske.
Okej. Om han verkligen älskar dig så väntar han på dig.
Vi är mitt i en kris just nu.
- Vi åker imorgon. - Ändrade planer.
- Prata med honom. - Amanda.
- Jag följer med dig. - Snälla.
Vi reder ut det tillsammans.
Jag vill inte reda ut det.
Vad vill du då?
Ha ditt stöd.
Varför så bråttom?
Jag är rädd.
Välkommen i klubben.
Du vet hur min barndom var.
Efter att soldaterna dödade min familj så var jag ensam...
Byter vi snyfthistorier från barndomen nu?
Gör vi det så vinner jag.
Kan du sluta, och lyssna?
Jag var konstant rädd.
Jag var rädd för att bli tillfångatagen.
Jag var rädd för att dö, och för att inte dö.
Och sen när jag fyllde 16 år anslöt jag Jordrepubliken.
Då plötsligt...
fanns det mat och kläder
och folk som höll koll på mig, och de var min familj.
Sen togs allt det bort.
Och nu är jag bara den där rädda ensamma ungen igen.
Du har fortfarande en familj.
Okej? Jag är din familj.
Och du kan inte vända mig ryggen.
Inte nu när jag försöker hålla ihop allt det här.
För mig måste familjen handla om mer än goda intentioner.
Jag tror inte att du kan skydda oss från det som kommer.
Inte jag.
Inte du. Och inte den här stan.
Jag är så ledsen.
Du är en fegis.
Jag vet inte om Amanda berättat.
Hon berättade.
Defiance tackar dig för dina tjänster.
Det var inte ett lätt val, Nolan.
Du vet hur mycket Defiance betyder för mig
- och om jag hade ett annat val... - Som jag sa:
Defiance tackar dig för din tjänster.
Anmäler mig för tjänstgöring.
Bra att du är här, soldat.
Hörni, kolla. Den fantastiska gudinnan!
Tack.
Okej.
Då kör vi, grabbar.
Du är en maskin.
Du borde se mig jaga kängururåttor.
Otroligt.
Så vad tycker du?
På det stora hela är det som vi trodde.
Kobönder och butiksägare.
Oerfarna, men de gör sitt bästa.
Det finns riktiga talanger här också.
Indurs grabb. Han må vara oerfaren,
men är nog den bäste distansskytten jag nånsin sett.
Vi har en handfull professionella soldater som mig.
Med Irisa har vi kanske nåt som liknar en insatsstyrka.
Irisa.
Tommy, det är jag.
Tommy, jag är så ledsen.
Jag är så ledsen, Tommy.
Jag är så ledsen.
- Jag önskar jag kunde få det ogjort. - Okej.
- Jag önskar... - Kom.
Jag önskar jag kunde få det ogjort.
Kom.
Få henne härifrån.
Se till att det här inte faller sönder.
Okej, folket. Kom igen. Nu tar vi hem det här.
Jag är ledsen.
Jag klantade till det.
Jag släpade hit min dotter
fast jag visste att hon inte var i skick att strida.
För Indur hade en poäng.
En bra poäng.
Hur kan vi be er riskera era egna liv
och era barns liv för att försvara Defiance...
om vi inte är redo att göra detsamma.
Bra poäng.
Men så här är det, gott folk.
Genom historien...
har de starka kallats till att skydda de svaga.
Nej, det är inte rättvist...
att de av er som tjänstgör...
svettas...
och blöder, och pressar era kroppar till det yttersta,
tillbringar oändligt med timmar på stridsträning...
för dem som inte kan stå upp för sig själva.
De som är inkapabla eller som inte orkar.
Eller bara inte gör det.
Den starke försvarar den svage.
Det är inte rättvist...
men det är rätt.
Det är vårt ansvar...
och det är vårt privilegium.
Jag vill tydliggöra en sak. Min dotter...
är inte svag.
Hon har räddat mitt liv fler gånger än vad jag kan räkna till.
Hon är stark.
Hon är förmodligen den starkaste person jag känner.
Och jag tror på henne.
Jag tror att när det behövs så står hon vid vår sida,
skuldra vid skuldra och försvarar Defiance.
Men det blir på hennes villkor.
- Jag måste gå tillbaka. - Nej. Inte idag.
Och under tiden...
kommer denna milis...
denna allians av de starka...
att hålla ställningarna med stolthet.
Vi ska möta monstret och vi besegra honom.
Är vi överens?
Defiance!
- Defiance! - Defiance!
Okej.
Det var det jag ville höra.
Allihopa, återgå till era skottlinjer. Vi har ett jobb att sköta.
Har du ändrat dig?
Absolut inte.
Kom.
Grattis. Du är officiellt frisk nog att avrättas.
Jag såg att röstningen om min dom var enhällig.
Det hade inte ändrat resultatet och...
jag måste fortfarande leva i den här stan när du är borta.
Jag respekterar din pragmatism.
Jag kommer sakna dig.
Datak Tarr av shanje liron...
Du är anklagad för feghet.
Förnekar du denna anklagelse?
Det gör jag inte. Vad som verkar, är.
Så som jag beter mig uppfattas min liro.
Min skam är vår skam.
Jag ber om ursäkt till folket i Defiance.
Både votaner och människor.
Jag önskar att jag hade mer än mitt liv att erbjuda som kompensation.
Jag önskar också att ni får en snabb och avgörande vinst i er strid
med Rahm Tak och det Votaniska kollektivet.
Vi är starka tillsammans,
Difayantso!
Defiance.
Luke...
det här är din farfar, Datak Tarr.
När du blir äldre...
ska jag hjälpa dig att förstå att han hade stora brister...
men ändå var ärbar.
Hallå?
Vilka är ni?
Vad gör ni här nere?
Förlåt, gamling.
Fel plats,
fel tillfälle.
Jag ska till stan för att handla.
Kanske du kan gå dit en annan dag?
Jag lovar dig att Kindzi kommer uppföra sig.
Eller hur?
Självklart, far.
Jag är inte din fiende.
Ät den här.
Vad...
En sten?
Ät den.
Det tänker jag inte.
- Vad är det? - Ät den.
Du kan inte tvinga mig.
Jag håller inte med.
Öppna.